det var en kvinna
i blommig dress som 
stirrade på mig 
på pendeltåget
varje gång jag 
mötte hennes blick 
så skrattade hon
mötte henne 
bara 2 gånger
har aldrig skrivit 
om det förrän nu
men trodde ingen 
kunde älska mig
så jag blev 
ett monster
men andrea moonchild 
kallar det 
"divine masculine"
så då är 
väl det 
ok